PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
ŘÍM VYSOKÁ RADA SOUDCŮ
DVACÁTÉHO PRVNÍHO BŘEZNA VERDIKT
Připravená?
Ne.
Lepší pozdě než nikdy. Myslím tvoje šaty.
Moc ti sluší.
Povstaňte, prosím. Přichází ctihodný soud.
Dnes musí disciplinární oddělení Vysoké rady soudců
rozhodnout o preventivním suspendování prokurátorky Eleny Guerrové.
Prokurátorka Guerrová zjistila, že je zavražděná Angelica Petroniová
její biologickou dcerou. Přesto se nezřekla své funkce prokurátorky.
Disciplinární oddělení tímto nařizuje...
suspendování z funkce úřednice se soudní pravomocí.
Slyšení proběhne a rozsudek se dozvíte dvacátého září tohoto roku.
Dobře. Nyní přečtu rozsudek.
Jménem italského národa...
podle článku 530 trestního řádu...
tento soud tímto...
zprošťuje Lindu Monacovou z obvinění proti ní vzneseným,
ruší její předběžné zadržení
a nařizuje, aby byla okamžitě propuštěná.
To není správné! Udělala to! Hanba! Je mi z vás všech špatně!
PROCES
Paní Monacová!
- Paní Monacová! - Jak se cítíte?
- Dejte nám nějaké prohlášení! - Jak vám je?
- Jaké máte pocity? - Soud ignoroval Zaiovo svědectví.
Krásný den, bylo dosaženo spravedlnosti. Skutečný vrah Angelicy Petroniové
je bohužel stále na svobodě. Je mi líto manželů Petroniových. Díky. To by stačilo.
- Co si myslíte o Eleně Guerrové? - Jak se říká: „Bez komentáře.“
- Tušíte, kdo je vrah? - Díky, to stačí.
- Žádné prohlášení. - Tak odpovězte!
Co budete dělat teď?
Odvez mě pryč.
Rozhodnutí se dozvím za půl roku. Prozatím mě suspendovali.
- A co proces? - Byla zproštěná obvinění.
- Ale má to i svou světlou stránku. - Opravdu?
Máš dovolenou.
Já zrovna odešel do důchodu. Požádal jsem je, abych už neměl ochranku.
Jsme volní. Můžeme...
zůstat v Římě. Proč by ne?
Musím se vrátit, ale... Třeba někdy jindy, tati.
Tak kam tě mám odvézt?
Odvez mě do vězení.
Jsi si jistá?
Ano, jsem.
Paní Monacová...
váš talisman pro štěstí.
- Přesvědčíš se, jestli nic nechybí? - Už mám vše.
Ano.
Tady to podepište, prosím.
Bylo mi potěšením.
- Zdravím. - Dobrý den.
Jak se daří?
Přinejlepším mě za půl roku pošlou na tu nejodlehlejší prokuraturu v Itálii.
- A přinejhorším budu bez práce. - Tak proč jste sem přišla?
Jak moc jsem ovlivnila verdikt?
- To bych vám neměl říkat. - Já vím.
Kdybyste mi nepřinesla tu účtenku, dopadlo by to jinak.
- Dobře, děkuju. - Ale rozhodla jste se správně.
Osvobodila jste nevinnou. Už na to nemyslete.
Pokusím se.
NA ULTRAZVUK JSTE OBJEDNANÁ NA 27. BŘEZNA V 16:30.
- VYHOVUJE VÁM TO? - OK
Už jsi tu loďku opravil?
Ne, přestal jsem s tím.
Proč?
Já... já nevím.
Pracoval jsem díky vědomí,
že ji zabila Linda Monacová a že zaplatí za to, co udělala.
- Přiměla jsem tě tomu věřit, promiň. - Ne, ty za to nemůžeš.
Chci nechat Angelicu jít...
ale nemůžu, když nevím, kdo ji zabil. Prostě nemůžu.
Vše v pořádku?
Co to děláš?
Nech toho.
Už ani krok.
Chceš sem? Napřed mi musíš odpovědět na pár otázek.
Jaká je první otázka?
Vše, co jsi od samého počátku udělal...
bylo proto, aby ses dostal sem. Že?
Ano.
Budeš mi někdy lhát?
Nikdy jsem ti nelhal.
- Tak proč bych měl začít? - Moc by mě to ranilo.
- Kolik máš vůbec bot? - Pořád málo. Zatleskej.
- Proč? - Tak zatleskej.
- Panečku. - Dům plný tajemství.
- Mám pocit, jako by mě někdo sledoval. - To nemusíš. Jsme tu jen my dva.
Co tvůj otec?
- Tobě můj otec dělá starosti? - A tobě ne. To mě znepokojuje.
Je pravda, že využíval kurvy... aby od lidí získal nějaké laskavosti.
A určitě udělal chybu, když Angelice vyhrožoval, ale rozhodně ji nezabil.
- Jsi o tom skutečně přesvědčená? - Ano.
Je to pro tebe problém?
Chtěla jsi, abych ti nikdy nelhal, takže ano, je.
To odcházíš?
Lindo, jsem přesvědčený o tom, že to byl on.
Nechci tu být, nechci...
Já nevím. Nemyslíš si, že se můžeš plést?
To se nemůžeš mýlit?
Nemýlím se.
- Mýlíš se ty, protože ho máš ráda, ale... - Jasně že mám.
Tebe ráda nemám.
- Pěkný. - Možná že tě miluju.
Proto mě to mrzí...
A bude mě mrzet, když odejdeš... a necháš mě tu přes noc samotnou.
A možná i dalších pár nocí.
- Promiň mi to. - Nenechej mě tu samotnou, prosím.
Eleno!
- Eleno! - Už jdu!
Pojď se podívat!
Jeden z klíčových svědků v procesu proti Lindě Monacové.
- Podívej. - Byl na seznamu podezřelých
z pokusu o vydírání. Nyní je Nicola Tomei podezřelý z vraždy Angelicy Petroniové.
Našli něco v jeho domě.
Stále není jasné, jaká zbraň byla použita či jak došlo k vraždě. Ale Tomeiovo alibi,
které během procesu s Monacovou podporovala prokurátorka Guerrová,
- nyní anuloval nový důkaz. - Byl to on.
A tak se začíná spekulovat o novém procesu s vrahem Petroniové.
Zde je komentář prokurátora Caputa.
...procesu s Monacovou podporovala prokurátorka Guerrová,
nyní anuloval nový důkaz.
A tak se začíná spekulovat o novém procesu s vrahem Petroniové.
- Nechtěla jsem tě budit. - ...prokurátora Caputa.
Nalezený důkaz je silný a svědčí o vině. Jsme si jistí rychlým vyřešením vraždy,
která otřásla naším městem.
- Kolik slyšení očekáváte? - Nevím.
„Dobré zprávě dej tisíc jazyků...“
Jak že to...
napsal Shakespeare? Už si nevzpomínám. Má paměť už mi...
Záleží na té první části.
- Byl to Tomei? - To tys ho vypátral. Udělal jsi správně.
Ty taky, když jsi vybral Ruggera, aby mě hájil.
Tak co říkáš? Byl jsem též zproštěn viny?
Prošlo vám to. Aspoň u soudu první instance.
To mi stačí.
- Nuže... - Proč ne?
Pojď. Ty klíče jsou tvoje.
Otevřou ti mnoho dveří.
Ano?
- Ahoj, Antonio. - Čau.
- Máš chvilku? - Jistě, posaď se.
Díky.
- Asi se chceš zeptat na Tomeie. - To skutečně chci.
No, můžu ti říct...
že ses s těmi telefonáty spletla. To se stává.
Takže napřed odjel z té party a pak se tam vrátil?
Nejspíš. Měl přece vypnutý mobil.
Jak jsi zjistil, že to byl on?
Angeličin batoh. Měl ho schovaný na mezipatře. Našel ho tým De Lucy.
Hledali důkazy o vydírání a rovnou našli tohle.
- Proč by si ho nechal? - Jak to mám vědět? Fetiš?
Je to magor. Jeho výpovědi nedávají smysl.
Nervové zhroucení, nebo si hraje na psychicky nemocného.
- Ahoj. - Ahoj.
Božínku, to je ale zima.
- Jak se máš? - Nemám.
Řekni mi všechno. Slyšela jsem oficiální verzi, ale co drby?
Drbe se o tom, že to udělal.
- Dokonce našli i ten batoh. - Četl jsi Tomeiovy výslechy?
- Řekněme, že jsem se na ně mrknul. - A?
Popírá to, ale...
je zmatený. Neustále si protiřečí.
Nemyslím, že to udělal. To mi říká můj instinkt.
Ano, ale měl v domě předmět, který mohl mít jen její vrah.
- Účtenka dokládá, že Linda byla uvnitř. - Já vím.
Pravdou je, že pořád přemýšlím, co se tu noc do hajzlu stalo.
Barone to podle mého ví.
- Tak si s ním promluv. - Proč by se mnou mluvil?
- Dopadlo to tak, jak chtěl. - Zkus to. Věř mi.
- Mám ti věřit? - No tak, copak jsem někdy udělal chybu?
Zabila ji Linda.
A tohle je zasedací místnost.
Hezká, co?
- Dárek pro tebe. - Jak milý.
- Co je to? - Otevři to.
Tos mi dal pyžamo?
To se bude na dveřích dobře vyjímat. Ale pověs to ty. Potřebuješ symbolické gesto.
Takovýhle?
Vážně? Přináším ti práci.
Ruggero, máš tu vše, co jsi chtěl.
Už žádné další vraždy ani krev, a kurva hodně peněz.
No tak, Ruggero.
Uzavřeme mír.
Podívej na tu nádheru.
Přemýšlej, jak moc si to tu v Říme užijeme. Narodil jsem se tu.
Ano, užijeme si to tu.
Pod jednou podmínkou.
Víš, že podmínky nenávidím.
Ale když jsi to ty... tak ven s tím.
Jsi nový Lorenzi. Ten, kdo dělá černou prácičku.
Ten večer tam Lorenzi byl. Na příkaz Monaca zabil Angelicu Petroniovou.
Vzal si suvenýr, který se ve správnou dobu octne na správném místě.
Dal jsi ho tam ty?
- Myslíš si, že jsem ho dal té nule domů? - Odpověz ano, nebo ne.
- Znal jsi to tam. - Jsi paranoidní.
Možná.
Ale jestli se mám přidat k rodině, musím znát její členy.
Ten batoh jsem tam nedal.
V této rodině není nikdo svatý, ale taky není nikdo vrah.
Ruggero, podívej, kde jsi.
Podívej na tu kancelář.
Vše, co jsi kdy chtěl. Vyplnil se ti sen.
Užij si to.
Zatím je to jen malá tečka, ale už slyšíme tlukot srdce.
- Jak dlouho už jsem těhotná? Poznáte to? - Ano. Šest týdnů.
- Ahoj. - Ahoj.
Všechno oukej?
- Tak půjdeme? - A kam?
Nadešla správná chvíle.
Správná chvíle na co?
Zjistit, jestli se pořád bojíš vody.
Pojď.
- Ale proč? - Protože to říkám. Dej mi ruku.
Neboj.
- Nohu dej sem. - Počkej.
- Tak jak se cítíš? - V pohodě.
Prosím tě, jeď pomalu.
Nebylo to tak těžké, ne?
Ne. Teda...
Musíme překonat naše obavy.
- Dříve či později. - Možná máš pravdu.
Ale pomáhá i to, když s nimi žiješ a nezapomínáš na ně.
Díky tomu chápu, kdo jsem.
- Dva způsoby, jak na to nahlížet. - Dva způsoby, jak s tím žít.
To ona nás držela pohromadě.
A teď, když je pryč...
Ale milovali jsme se, ne?
Hodně.
Se Stefanem je po všem.
Musím začít znovu. Sama.
- Už nebudu utíkat pryč. - To chceš začít znovu tady?
Tady strávila svoje poslední chvíle.
A chtěla jsem se sem vrátit s tebou, protože...
Jsem ve stejné situaci jako před mnoha lety. A musím ti říct totéž.
- Co tím myslíš? - Pamatuješ, kdy jsme tu byli naposledy?
- Jistě. Takže mi chceš říct, že... - Nepiju nealkoholické pivo jen tak.
No to jsou skvělé zprávy.
Čí to dítě je?
Nevím. To už tak skvělá zpráva není.
Řekla jsi jim to?
Řekněme, že teď mají právo to nevědět.
Tomu říkám průšvih.
- Situace není stejná jako kdysi. - Protože jsem starší?
Protože si to dítě necháš.
Ano, nechám.
- Ne! Zvu tě. - To ani omylem.
Je rozhodnuto, platím.
Omluv mě na moment.
Promiňte, teď je 19:22. Ale tady na účtence se píše 20:22. Proč?
Systém běží pořád na letní čas, neměníme ho.
- Co tady děláte? - Máte vypnutý mobil.
Mám dovolenou.
- Přišla jste mi dát kompliment? - Ventura ji osvobodil díky důkazu ode mě.
V její peněžence jsem našla účtenku z baru v Palazzo Te.
Byl to důkaz, že si během těch 11 minut kupovala drink. Ale tak to nebylo.
Na účtence byl totiž špatný čas. Linda si koupila pití okolo 11, když tam přišla.
- A? - Z toho důvodu byla propuštěná.
Chtěla jsem, abyste to věděl, když s ní žijete.
- Do toho vám nic není. - Zabila ji. Její otec zahladil stopy.
- Jak jsem vždy tvrdila. - Proces skončil, Eleno.
Pro mě ne.
Řekněte jí, že důkaz prokázal její alibi. Schválně, jak zareaguje. Nebo se bojíte?
Ahoj.
Jsem ráda, že ses vrátil. Nemůžu tu být sama.
Jsem tady.
Pomůžeš mi?
Děkuju.
- Je všechno v pořádku? - Samozřejmě.
Tak řekneš mi to?
A co?
Kam mě vezmeš na naši první večeři.
Nechci pokazit překvapení.
Moc ti to sluší.
Tobě taky.
- Můžeme? - Ano.
Takže?
Ne, je to nádherné a obrovské. Můžu tam mít velkou kancelář.
Je tam spousta místa pro zaměstnance, takže... Uvidíme.
- Tak líbí se ti to, nebo ne? - Jasně že líbí. Proč se ptáš?
Nevím, já... Jsi si jistý, že je vše v pořádku?
Ne, není.
Jsi na tohle místo až moc elegantní.
- Skutečně. Jako bys s ním byla v rozporu. - Je to můj typ restaurace. Díky moc.
- Co tím myslíš? - Musels na to přijít.
Tady máte. Baklažán s parmazánem, naše specialita.
Jednou mě to třeba naučíte. Nejsem skvělá kuchařka, ale umím makat.
Ale samozřejmě!
- Je milá. - Protože si myslí, že jde o vážný vztah.
A jde?
Nemyslela jsem si, že budu ještě někdy šťastná.
Legrační na tom je, že to někdy ani nechápu.
- Ahoj. Moc se jim líbíš. - Skutečně?
- Ale ne! - Jsi celá?
- Ne... Zlomil se mi podpatek. - Stejně ty boty vyhodíme.
Ne, nosí mi štěstí.
- Máš přece spoustu dalších. - Ne! Dáme je opravit.
Nechám si je, když nosí štěstí.
- Bože, naboso... - A jsme u auta.
- Ty kamínky. - Počkej.
- Takže... neboj, držím tě. - Neudržím rovnováhu.
Prosím, madam.
Víš, proč...
jsi byla zproštěná viny?
Protože jsi skvělý.
Elena Guerrová našla účtenku.
Ta prokázala, že jsi byla uvnitř paláce...
O půlnoci.
No bravo.
Pošlu jí květiny.
Proč mi to říkáš?
Neměl jsem?
Ty mi nevěříš.
O to nejde.
Jen mi přišlo správné... abys to věděla.
Určitě?
Samozřejmě.
- Prosím? - Máte chvilku?
Co chcete?
Kolikrát jste přezkoumala fakta?
Přezkoumávám je už rok. Každou minutu, každý den. I dnes.
Když jsem vyšetřovala Claudia,
přemýšlela jsem, proč si s Angelicou přestali v listopadu volat.
Angelica měla další mobil. Předplacený. Už od listopadu, kdy začali ten eskort.
Volávali si spolu.
Ale třetího března byl její normální mobil a Claudiův ve stejné oblasti
a ve stejný čas...
- Musím ti něco říct. - V 19:20.
- Jsem těhotná. - Chtěla skončit.
- Právě zjistila, že je těhotná. - No výborně.
Ty parchante! Vím, že ti to je u prdele, ale nechám si ho, je ti to jasný?
- Neudělám, co udělali mně. - Co ti udělali?
Vzdali se mě. Včera jsem poznala svého tátu.
- Cože? - A moje skutečná máma je advokátka.
Co kdybych jí řekla pár věcí?
To nemůžeš.
Uvidíš!
Možná to bylo takhle. Claudio chce, aby si dítě nenechala,
ale nepřesvědčí ji. Takže zavolá Monacovi.
To on řídit ten eskort. Claudio byl jen jeho poslíček.
Monaco nemohl dovolit, aby to komukoli řekla...
Zdravím. Jo, potkali jsme se. Zbláznila se.
Nechápete to! Zavolá advokátce. Co uděláme?
Monaco pochopí situaci.
Angelica mezitím vejde do Palazzo Te.
Asi potkala Tomeie. Řekla mu, že se od ní už ničeho nedočká,
protože zítra bude po všem.
- Může to říct komukoli. - Počkej!
- Nech mě! - Všechny vás zdiskredituju.
To je mi u řiti! Ty nulo.
O důvod víc, aby později z Claudia dostal peníze.
Linda a Angelica se potkaly uvnitř. K vraždě došlo venku.
V zadní části zahrad, kam veřejnost nesměla.
Zhruba o půlnoci.
Chce odejít a už se nikdy nevrátit. Už toho má dost.
Linda vidí, jak vychází ven...
A něco jí docvakne.
Jak to víte?
Zeptal jsem se ji.
Řekl jsem jí, že jste ji zachránila.
Že ta účtenka prokázala, že byla o půlnoci uvnitř a že venku nevraždila Angelicu.
A na pouhý zlomek vteřiny byla překvapená.
- Prosím? - Ivane?
Kde do řiti jseš?
Tomei odjíždí do hotelu vydírat Claudia...
- Děláš si prdel? - Slyšels, vypadni!
- ...a Angelica pošle Zaiu pryč. - Angelico!
- Colombo slyší, jak se spolu hádají. - Jen s tebou chci mluvit.
Angelico! Pojď sem, kurva!
K noze. Jdeme.
Myslím, že Monaco dal Lorenzimu velmi konkrétní příkaz, v tom jste se mýlila.
Lorenzi nepřijel později. Už tam byl. Čekal, až vyjde ven, aby ji zabil.
Čekal venku na zahradě, poblíž Angeličina skútru.
Nemohl čekat, že ji zabije někdo jiný, když to měl udělat on. Dcera jeho šéfa.
Mnohokrát jsem si pokoušela představit, o čem se bavily.
Jestli ji Angelica vyprovokovala, nebo jestli se jen bála.
To se nikdy nedozvíme.
Stůj, chci s tebou mluvit.
Angelico!
- Pojď sem, děvko! - Co kurva chceš?
Co chceš po mým manželovi? Prachy? Kolik chceš? Vyklop to.
Kdo si myslíš, že jsi?
Možná do ní strčila, nebo Angelica zakopla a spadla.
Proč si to myslíte?
Na Angelice nebyly žádné stopy.
Žádné stopy zápasu. Nebo aspoň ne intenzivního.
A způsob vraždy?
Angelica musela ležet, když ji Linda udeřila.
Proč?
Vražedná zbraň.
Ta krabice...
V noci Lindina zatčení byla zapečetěná. Znovu jste ji už neotevřeli.
Kdo si myslíš, že jsi?
Jsem těhotná, ty píčo.
Tati...
Měla je na sobě, když byla u prvního výslechu.
A i u toho druhého s vámi.
Vyzula si je ve vězení.
A tam zůstaly.
Celý dlouhý rok.
Dvanácticentimetrový podpatek.
Úzký a ostrý.
Nemyslím, že to bylo promyšlené. Ale takhle to proběhlo.
- Pak zavolala otci. - A ten Lorenzimu, který hned dorazil.
Pak musel její tělo do hody hodit Lorenzi.
Přesně tak.
Dej mi tu botu. Tak dělej!
Jdi pryč. O vše se postarám. Zmiz!
Lorenzi vyčistil místo činu.
Vzal si Angeličin batoh. Ten se ještě bude hodit.
Ale neviděl nedopalek ve váze.
Ne, měl až moc práce s tělem.
To vysvětluje, proč na sobě Linda po návratu neměla žádné stopy.
Ale to jsou jen teorie.
Ne, je to něco víc.
Zlomil se jí podpatek.
Nabídl jsem se, že je dám opravit.
Objednal jsem jí nový pár.
Tohle je vražedná zbraň, Eleno. Materiál je pórovitý,
udrží organické stopy, i když je mnohokrát umytý.
Na podpatku je Angeličino DNA.
Nechal jsem to v laboratoři porovnat.
Kdybych vás nechtěl dřív podělat, neměl bych její DNA.
Ještě že tak.
- Vše bylo perfektní: práce, láska... - Tak proč jste se ji na to zeptal?
Nemám rád, když ze mě někdo dělá blbce.
Na co myslíte?
Na den, kdy nalezli její tělo.
Pozvali mě, abych páťákům přednášela o své profesi.
Řekla jsem jim, že je nutné se držet faktů, aby vás neovlivnilo nic osobního.
Jinak bych nebyla dobrá v nalézání pravdy.
Pořád tomu věříte?
Jakmile to pochopím, budu vědět, jestli chci pokračovat.
- Když mi to dovolí, samozřejmě. - Vy? A pochybovat?
Výborně! Tak se mi to líbí.
Skvělý začátek pro zbytek vašeho života.
A vy? Co máte v plánu?
Když jsem teď zahodil životní šanci z okna? Nic.
- Ale vyřešil jsem případ. - Vyřešili jsme ho spolu.
Taky jsem pro to něco udělala.
Dobrá. Tak vyřešili.
Jaký máte termín na odvolání?
Překlad titulků: Jakub Doležal